Jeg vil gerne tro, at skæbnen havde en finger med i det, der skete den sommer.
At det var buksernes skæbne at finde os.
Hvor de kom fra og hvorfor de valgte os, -
- vil altid være et mysterium.
Måske var det en del af det mirakuløse ved dem.
At de fornemmede, hvor meget vi behøvede dem.
Hvor meget vi behøvede en lille bitte smule håb at holde fast i, -
- da det så ud til, at alt det vi troede på, var ved at forsvinde.
Men vent, nu springer jeg for langt frem.
Fed kjole! Vild med den.
Vi har været fire, så længe jeg kan huske.
- Hvor skal vi hen? - Derover.
Faktisk var vi fire, før vi blev født.
Og syv. Nogen, der kan mærke spark?
Vores mødre mødtes til gravid aerobic.
De havde ikke noget til fælles -
- ud over deres termin.
En, og slap af. Flot.
Den første ude af klappen, var Bridget.
Piger, lad os bevare roen.
Resten af os kom i løbet af ugen.
Bridget ville gerne tage føringen.
Flot klaret, Lena.
Jeg ordner det.
Og ved du hvad?
Af og til, fik vi glæde af det.
Åh, Gud.
Og sådan var det altid med os:
Vi gav og tog.
Men gav mest.
Lena, jeg tror ikke, han kommer tilbage denne gang.
Det skal nok gå, Carmen.
Jeg kommer over i morgen tidlig.
Det gør Tibby og Bridget også.
Bare bliv i telefonen til du falder i søvn.
"Hvad tænkte de dog på?" optagelse syv.
Vi var der for hinanden -
- med forståelse for de ting ingen andre i verden forstod.
Hvad tænkte de dog på, da de fik et barn mere i deres alder?
Og hvad var jeg?
Bare et eksperiment fra deres hippie dage -
- og nu vil de starte deres rigtige familie?
Vær så god.
De er fra forstanden.
Det stinker.
- Totalt. - Cut!
Lena, det her er en tragedie.
Kan du ikke vise lidt entusiasme?
Der var nogle ting, vi ikke forstod.
Sorg er aldrig en let byrde at bære.
Vi var der også gennem dem.
Og mens vi besørger tabet af denne elskede kone, mor og ven, -
- gør det kun hendes valg så meget mere uforståeligt.
Hvor fortvivlet må man ikke være, for at begå en sådan gerning?
Vi må søge trøst i visheden om, at hun nu er et bedre sted, -
- end hun fandt her i blandt os.
Min dybeste medfølelse, Bridget.
Vi var der gennem de ting, vi ikke kunne klare alene.
- Hey. - Hey, Bee, er du okay?
Det er jeg så snart, jeg slipper for de elendige hæle.
Her. Hold dem for mig.
Jeg tror, jeg vil løbe hjem.
Og de vi overhovedet ikke ville klare.
Sammen var det som om, vi blev til en hel person.
Vilde, uregerlige Bridget.
Generte og smukke Lena.
Tibby, den oprørske.
Og mig, Carmen, forfatteren.
En genbrugsbutik har ikke nye ting.
Vi var 16 og havde aldrig været adskilt. Det ville snart være anderledes.
- Hvad med denne her? - Den er lækker.
Hvis du vil ligne Laverne De Fazio i Grækenland.
- Hvem? - Stjerne fra 70'erne.
Er jeg den eneste, der ikke er kulturfattig?
Tibby glemte at tage sin lykkepille i morges.
Jeg gemmer dem til jeg hænger på Wallmans -
- mens i andre drager ud på jeres små eventyr.
Snøft, Tibby. Tag en tudekiks.
Jeg skal til South Carolina. Det er kun tre stater væk.
I forlader mig stadig. Jeg hader jer.
Det var dig, der ville blive her hele sommeren -
- og lave din dokumentar.
Ja, det bliver et stort hit.
Spændende optagelser om at stable deodoranter.
Jeg tror jeg opfinder en ny genre og kalder den dårligmentar.
Lena, se her! Du godeste.
- Den er perfekt. - Jeg kan ikke gå i bikini.
De går nøgen på stranden i Grækenland.
- Hvad? - Hun laver gas, Lena.
Gud, hvor jeg misunder dig.
Du skal et sted hen, hvor der er drenge.
Jeg troede du glædede dig til El Campo de Fútbol.
Det gjorde hun, indtil hun opdagede, der kun kom piger.
- Drenge ikke tilladt. - Snak ikke om det.
Piercing alarm.
Desværre unge dame, ikke flere huller.
Tag dem ud og prøv de her.
- Vær så god. - Tag dem på.
- Kom så. Kom så. - Okay, Carmen... Carmen.
Tibby, du er en babe!
Tibby, du ser fantastisk ud. Drej rundt.
- Carmen! - Du ser strålende ud.
- Det så godt ud. - Ja, vær sød at købe dem.
- Så prøv du dem. - Jeg går ikke i bukser.
Eller bikini eller lårkort -
- eller noget som helst, der kunne afsløre at du har figur.
Det har jeg ikke.
Tibby, de så godt ud på dig. Hvorfor indrømmer du det ikke?
Fordi jeg svælger i selvmedlidenhed.
- Lena! - Det mener du ikke?
- Du har en krop! - Se dog.
Lena Kaligaris har en krop!
- Vel har jeg ej. - Hvornår er det sket?
- Du ser godt ud i dem. - Se dog på dig.
Du ser godt ud! Lille Lena.
Du er vild med bukser, hvorfor prøver du dem ikke?
- Fordi jeg er højere end dig. - Ret skal være ret.
- Hvordan kan de også sidde godt på dig? - Underligt.
Det ved jeg ikke, men det er lidt for skummelt.
Okay, Carmen, det er din tur.
Carmen, prøv dem.
- Det mener I ikke? - Du skal.
I tror, at et par bukser, der passer jer tre, kan rumme alt det her?
- Tag dem på. Nu. - Vi hjælper dig med at få lårene i.
- Tibby! Hold op. - Det var bare pjat.
Vil I hjælpe mig ud af dem?
Carmen, vi har alle prøvet dem. Tag dem nu på.
Okay.
Mine lår.
Frække tøser.
Kom så over de lår.
Okay, så er de på.
Hvad? Jeg sagde det jo. Jeg tager dem af -
- og så lader vi som om, det aldrig er sket.
Nej, Carmen, kom og se dig selv.
- Du ser fantastisk ud i dem. - Se dog.
Er jeg skør, eller er det umuligt -
- at et par bukser passer mig... - Og mig.
- Og mig.
Det er skørt.
Tib, der er sket noget i dag, som hverken du eller jeg kan forklare.
- Glem det. - Vi kan ikke bare glemme det.
- Hvorfor? - Fordi, det er et tegn på, at de...
- Ti stille, du... - Ved du hvad, Tibby?
- Nogen gange er du bare for meget. - Pas nu på.
- Jeg klarer mig, Lena. - Du falder ned.
Vores bagdele ser godt ud i dem. Det er nok for mig.
- Nemlig, amen. - Derop. Kom nu.
- Der sker mere her end lycra. - Men der er også lycra.
Okay, piger, er I klar?
I faderens, sønnens og...
- Så kører det. - Det er ikke en kirke.
Det er stadig et helligt sted!
Vores mødre mødtes her.
Altså, vi er samlet her i dag, -
- for at takke for den gave, der er blevet sendt til os.
- Hvorfor skal vi så betale for dem? - Tibs.
Bare tal færdig, Carmen.
I dag, dagen hvor vi skilles -
- er magi kommet til os i form af et par bukser.
Og jeg foreslår, at vi deles om dem -
- at vi lader dem rejse mellem os over sommeren -
- så de kan forbinde os i hjerte og sjæl -
- selv om vi er langt væk fra hinanden.
I aften er vi hosernes søstre.
- Buksernes søstre? - Ja!
Et søsterskab skal have regler.
Tak. Et manifest.
- Okay. - Jeg er vild med det.
Okay, regel nummer et:
Hver søster beholder bukserne i...?
- En uge. - En uge.
Lena skal have dem først, for hun skal længst væk.
- Okay. - Og så Tibby bagefter.
- Hvad er din regel? - Jeg har ingen regel.
- Jo, du har. - Kom nu, Tibs.
Ingen næsepilleri med bukserne på.
- Helt ærligt. - Det er ikke...
Man kan klø diskret, mens man faktisk piller.
- Tak for tilladelsen. - God regel.
Når vi sender bukserne, skriver vi et brev -
- om det mest spændende, vi oplevede iført dem.
God ide.
Så det mest spændende man oplever.
Og hvad så, hvis der ikke sker noget?
- Det må der gøre! - Det tvivler jeg på.
Og når det sker, og når vi samles igen -
- vil vi påføre det på selve bukserne.
- Godt. - Det er regel nummer seks.
Regel nummer syv:
Bukserne må kun tages af, af hende der har dem på.
Ja, dig.
Touché!
Han arbejder jo.
Så han har måske ikke så meget tid til dig.
Så kom hjem, hvis du bliver ensom, ikke?
Det skal nok gå, mor.
Vi vil aldrig nogensinde vaske bukserne.
Carmen, det er unødvendigt. Hvorfor ikke?
Vi kan da ikke vaske dem.
- Hvorfor? - Det er vi nødt til.
Vil du vaske magien ud af bukserne?
Magi er ikke vaskbar.
Jeg kan en bedre en. Ingen opslag.
Det er billigt at have opslag på bukserne.
- Firserne er forbi. - Ved du, hvad der også er billigt?
At gå med blusen i bukserne og et bælte på.
- Det gør jeg ikke længere. - Den var god.
Det har jeg gjort en gang.
- Ingen opslag og bluser oppe. - Okay, okay.
- Ingen opslag og bluser oppe. - Min tur.
- Okay. - Bee?
Man må ikke sige, man ser fed ud i dem.
Man må ikke engang tænke det!
Dette er sidste udkald til...
Pas på dig selv og husk at skrive, ikke?
I lige måde. Farvel.
Du må hellere gå. De er vist ved at gå ombord.
- Det er ni. - Vi skal have en mere.
- Vi må have en sidste regel. - En sidste.
Okay, bukserne står for kærlighed.
Elsk jeres søstre og elsk jer selv.
For bukserne.
Og søstrene.
Og sommeren -
- og resten af vores liv.
Sammen og adskilt.
Papou, jeg ville ikke have noget imod at gå.
Jeg er ked af, at mit græske ikke er så godt.
Mor sagde, jeg hurtigt ville få det lært -
- når jeg snakker så meget med dig og Yia Yia.
Lena!
Det er det onde øje.
Lena. Jeg tror jeg dør og aldrig ser min Lena.
Jeg tror jeg aldrig, jeg ser dig, min Lena.
Kan du lide dit værelse? Og din seng?
Jeg har lagt de bedste lagner og kniplinger.
Og fra det her vindue, den smukkeste udsigt.
Hun er dyrebar. Som en ædelsten.
Vi vil beskytte dig som en ædelsten.
Du trænger til hvile.
Når I hører jeres navn og jeres holdfarve -
- løber i over til jeres træner.
- Okay. - Alma, Megan, grøn.
Anderson, Alice, grøn.
Adissa, Jessica, rød.
Bo, Natalie, rød.
Kom så, kom så, rápido!
Kære Gud, lad mig forstuve en ankel.
Undskyld?
Det her var min mors ide. Hun ville bare af med mig.
Min har snøftet hele ugen, "Hvad skal jeg gøre uden dig?"
"Få dig et liv, mor," du ved?
Hvad laver din?
Ingenting.
Hey, hvem er det?
Glem det. Det er mod reglerne at kissemisse med trænerne.
Marsden, Olivia, rød.
Kom så!
Vreeland, Bridget, rød.
Hej skat.
Her. Jeg bad skolen vente med at sende den -
- så jeg kunne overraske dig.
- Ta-da! Ene A'er. - Fantastisk.
Far, jeg har taget mit tennis udstyr med og jeg har trænet, -
- så bare serv igennem. - Det gør jeg.
Jeg regnede ud i toget, at jeg ikke -
- har tilbragt mere end fire dage i træk hos dig, siden jeg var 10.
Jeg elsker når du kommer julen over, -
- men en hel sommer og så bare os to?
Mor har lært mig at lave arroz con pollo.
Det laver jeg til dig. Også Plátanos.
Hvor er vi?
Jeg har en overraskelse til dig.
Jeg er flyttet fra Charleston.
Og ind i en forstad? Far, du hader forstæder.
Hvornår har jeg sagt det?
Ved Frederick Law Olmstead udstillingen på Smithsonian.
Du sagde, "Der er byen og der er landet, alt andet er spildplads."
Jeg var ni. Du var i D.C. en dag for at mødes med et plastic firma.
Du kan huske alt!
Jeg kan ikke huske, du har sagt, du var flyttet.
Hvem er det?
Er det din nabo?
Faktisk bor vi sammen.
Hey!
Du må være Carmen.
Din far har fortalt mig så meget om dig.
Jeg ved bare, at vi får den dejligste sommer sammen.
- Børn! Børn kom herud! - Børn?
De er ikke børn, de er teenagere som dig.
Bor de hos dig?
Carmen, det er Krista og Paul.
- Vi skal være brudepiger. - Undskyld?
Jeg var ikke nået til den del af overraskelsen.
Åh, søde skat...
Vi skal giftes.
Den 19. august.
Du er et rent naturtalent til det der.
Det tog mig uger at få det lært.
Vi har alle vores specielle talenter.
Tibby! Jeg har udtrykkeligt sagt, -
- at ansatte skal bære headsets.
Få mig ikke til at gentage det.
Undskyld?
Hvor står shampooen?
Gang syv.
Hjælp!
Pige nede.
Ring efter en ambulance!
Du har et prismærke i panden.
Jeg er ked af det...
... mit græske er ikke så godt.
Det må vi jo have gjort noget ved så.
Tak for jeg måtte låne blusen.
Du ser godt ud i den.
Jeg er ked af den lugter af fisk.
- Er det din båd? - Min bedstefars.
Alle dem med blåt flag er hans.
- Arbejder du for ham? - Kun om sommeren.
Jeg går på universitetet i Athen.
Kostas Dounas.
Lena Kaligaris.
Så er du også græker?
Hvordan er du blevet så god til engelsk?
Jeg boede i Chicago med mine forældre til jeg var 12.
Mine forældre flyttede også til USA.
Jeg er bare på sommerferie hos mine bedsteforældre.
Jeg skal smide de små ud igen.
Vil du gerne hjælpe?
Nej. Det er i orden.
Okay, her, jeg viser dig det.
Giv mig din hånd.
Læg din hånd på min.
Læg din hånd i min.
Okay?
Den var heldig i dag.
Jeg må hellere gå.
Men endnu en gang tak for at du reddede mit liv.
Danser du bedre end du svømmer?
- Undskyld? - Lørdag aften. Mød mig.
Det kan jeg desværre ikke.
Fart på!
Hej.
- Hej. - Jeg hedder Bridget.
- Eric. - Det ved jeg.
Jeg hører du går på Columbia.
Jeps.
Hvad har du hørt om mig?
Din skole vandt landsmesterskabet.
MVP. Jeg spiller forward.
Det har jeg bemærket.
Jeg er 17.
Kom, vi kan løbe om kap.
Det var det.
11 kilometer.
Elsker du ikke bare at løbe?
Jo.
Man bliver høj af det.
Præcis, det...
Det er som om, der ikke kan ske en noget, ikke?
Og hvis man presser sig bare en smule mere, bliver ved med at løbe...
Er der ingen, der kan røre en.
Endorfinerne er heller ikke så ringe.
- Har Tami det godt? - Ja.
Skal hun også svinge tamburmajoren?
Det ved vi ikke. Måske skal hun bare holde banneret.
Søde, skal vi ikke bede bordbøn før vi spiser?
- Hjertens gerne. - Okay.
Velsign os, åh Herre, med disse dine gaver vi nu vil modtage -
- fra din gavmildhed gennem Kristus, vor Herre.
- Amen. Spis løs. - Det ser godt ud.
- Den tager jeg. - Det er i orden.
Vi tager ikke telefonen under aftensmaden.
Kun den ene gang. Fortæl os igen, hvordan I mødtes.
Vi har fortalt den historie så mange...
- Vil du fortælle den? - Nej.
- Skal jeg? - Okay.
- Jeg ringede forkert nummer. - Og jeg svarede.
- Lydia svarede. - Under aftensmaden.
Kun den ene gang.
Og Lydia gik med til at spise middag med en fremmed.
- Er det ikke rigtigt? - Det gjorde jeg da ikke.
- Det er lige, hvad du gjorde. - Vi bowlede, det var så sjovt.
- Du lavede en toer. - En toer er dårligt.
I det mindste sad min tommeltot ikke fast i kuglen.
Vandet i toilettet er blåt.
- Blåt? - Ja, mor, blåt.
Og hader far ikke bowling?
- Bowling? - Han bowler hernede.
- Og han beder bordbøn. - Bordbøn?
Bordbøn, mor. Han takker Gud, før han spiser.
Vi kunne ikke slæbe ham i kirke. Hvem er den mand?
- Jeg kan ikke... - Du må tale med ham, Carmen.
- Fortæl ham, hvordan du har det. - Jeg taler med ham hele tiden.
Ligesom du taler med mig? Nej.
Det han gjorde var forkert, Carmencita.
Jeg flyver derned.
Du vil ikke have, han er lykkelig, derfor bebrejder du ham det.
Det hele ordner sig. Det skal nok gå.
Kære Tibby.
Jeg tror, vi måske har taget grueligt fejl med bukserne.
Den eneste gang jeg har haft dem på, var jeg nær druknet -
- og blev trukket op på en fiskerbåd, -
- af en fyr, der fik mig til at røre ved en levende fisk. Det var klamt!
I det mindste får jeg tegnet en del.
Jeg elsker alt ved denne ø.
Bortset fra, at du ikke er her.
Uendelige X'er og O'er, Lena.
- Hvordan var byen? - Fint.
Jeg fandt den her i vasketøjet.
Er det din?
Nej, faktisk -
- har jeg lånt den.
Da jeg var ved havnen tog jeg ud at svømme -
- og en dernede lånte mig den.
En dernede. Hvem?
En dreng?
Hvilken? Jeg kender alle.
Tag dig ikke af dem, det er dine kusiner.
Flere kusiner? Hvor mange har jeg?
Rigeligt. Skift ikke emnet.
Ud med det. Kom så.
Han hedder Kostas Dounas.
Dounas?
Han er en Dounas?
Du må aldrig tale om dem.
De er løgnere! De er tyve! De er barbarer!
Din bedstefar ville dø, hvis han vidste det.
Du må aldrig se den dreng igen.
Forstår du?
- Ja. - Nej, det er ikke nok.
Du skal sværge.
Jeg sværger.
Okay.
Hvad er det, jeg skal sige?
Bare noget om dit liv.
Der er ikke noget interessant.
Vi leder ikke efter interessant, bare virkeligt.
- Det er ideen med en dokumentar. - En hvad?
En dokumentar.
Ligesom en film, bare kedelig.
Hej, det her er vist din. De leverede den hos mig ved en fejl.
De må have fået rod i numrene.
Der står 721 og jeg bor i 271. Jeg hedder Bailey Graffman.
Det var dig, der besvimede forleden.
- Hos Wallmans. Jeg var der. - Nå ja.
Du er den sære pige med prismærket i panden.
Vent her, jeg har noget til dig.
Den lå ved siden af dig. Jeg kiggede efter et ID.
Så du stjal fra mig?
Det minder da om tak, bare anderledes.
Jeg tror, jeg havde mere end 4$.
Tror du virkelig, jeg ville stjæle dine penge?
Jeg kiggede i den efter et ID.
Okay? Der var ikke noget. Der var et foto af dig og et af en kat.
Og hvad er der så i din?
Et medarbejderkort fra Wallmans eller et kørekort til cykel?
Jeg får mit kørekort i næste uge og...
Hvor gammel er du? 10?
- Tolv. - Det kommer ud på et.
Nej, da jeg var 10, havde jeg ikke en iPod.
Du er så sej. Hvad hører du? Teletubbies bedste hits?
Du vækkede hende. Tak!
Det må være surt.
- Hvad? - At babysitte på sin fridag.
Hvorfor arbejder du der?
Fordi jeg tilfældigvis mangler penge til noget video udstyr.
Da jeg kom så langt som til at lede efter et job, var Wallmans det...
Hvorfor fortæller jeg dig det? Skal du ikke af sted?
Ikke lige nu.
Du har da en masse allerede.
- Laver du en film eller noget? - Nærmere en ode.
- Til hvad? - Liv i stille desperation.
Lamme menneskelige eksistenser.
- Fascinerende. Mangler du en assistent? - Nej.
Du behøver ikke betale mig. Jeg kan bære dit udstyr.
Hej skat.
Undskyld jeg kommer for sent.
Hvem er din ven?
- Hun er ikke... - Bailey Graffman.
Jeg må af sted.
Vi ses, Tibby.
Nå, der er du.
- Hej. - Hey.
Vi kan spille tennis i morgen.
- Virkelig? - Ja.
- I morgen tidlig? - Ja.
Er du klar, gamle? Tror du, dine knæ kan klare det?
- Tror du selv på, du kan tage min serv? - Det gør jeg, far.
- Vil du sætte penge på det? - Det vil jeg.
- Skat? - Ja.
Jeg skal møde catereren på hotellet. Vil du køre forbi Pauls kamp?
Selvfølgelig.
Han er en helt utrolig fodboldspiller.
Vi er der bare et øjeblik, okay?
- Det er på vejen. - Okay.
- Hey. - Hvordan går det?
Godt. Jeg troede først dit hold, skulle i kamp senere.
Ja, jeg kommer bare tidligt for at se på konkurrenterne.
Du har en af dem her.
Din selvtillid fejler ikke noget, hvad?
Ikke når jeg ved, hvad jeg vil have.
Du har den!
Bank den ind! Bank den ind!
Hvad var det?
Overtid! Sådan!
- Overtid, ja. - Hvilken er din?
Paul, Paul Rodman.
Så du er den gyldne drengs far. Han spiller godt.
- Ja, det gør han. - Al!
Okay. Spil videre!
Spil videre, Vreeland!
Nu!
Jep, flot skud.
Vi er ikke værdige! Vi er ikke værdige!
Sub! Vreeland, I er ude!
Det her er en træningskamp, Vreeland.
Alle på holdet skal have spilletid.
Vi ved godt, du er stjernespiller, okay?
Gem det til mesterskabet.
- Hvem har vi så? - Din tur, Katie.
Okay, Katie, giv den gas!
Sådan!
Flot! Op igen, Wendy! Fremad! Ja!
Hotellet hvor vi skulle holde bryllup er vandskadet.
- Det er oversvømmet. - Reparationen tager måneder.
Det sted var bare så perfekt.
Jeg kan umuligt nå at finde et nyt i tide.
Vi finder et sted.
Det gør mig ondt.
Lydia har aldrig haft et rigtigt bryllup.
Min far døde lige inden mit første...
Kom, lad os tage hjem. Vi finder ud af det.
Hey, Paul, vil du spille tennis med Carmen?
Flot skud, Paul.
- Hvad? - Lydia har brug for mig, skat.
Og så får I lært hinanden at kende.
Far, Paul siger ingenting.
Han er lidt genert.
Kom nu. Det bliver sjovt.
- Vi spiller i morgen, okay? - Okay.
Åh, Gud, er du okay?
Du godeste! Er du okay?
Undskyld!
Det hæver. Det er jeg ked af.
- Det gør ikke noget. - Vi må hellere stoppe.
Jeg er også træt alligevel.
- Kalimera, Lena. - Nej, jeg troede...
Her er din bluse. Tak for lån.
Lena, vent.
Jeg var lige på vej ud. Vil du med?
Nej. Jeg burde slet ikke være her.
De har sagt det, ikke?
Synes du det er sjovt? Vores bedsteforældre hader hinanden.
Du kendte mit navn. Hvorfor sagde du ikke noget?
Fordi gamle mænds stridigheder ikke kommer os ved.
Hvad er de uvenner over?
Det alting her handler om:
Penge og fisk.
Min bedstefar siger, din bedstefar snød ham.
Din bedstefar siger, min bedstefar -
- solgte ham fisk, der gjorde hele hans restaurant syg.
Hvad er sandheden?
Sandheden er, at det er en skøn dag...
Hvorfor skulle resten have betydning?
Fordi det har.
Tibby.
Tibby, jeg har fået endnu en klage over tilbageholdt kvittering.
- Det er din anden forseelse og... - Du trækker i min løn.
Nemlig.
Og det er strengt forbudt at gå i cowboybukser.
Herligt.
Hvad laver du med mine ting?
Din mor gav mig dem. Jeg sagde, jeg var din assistent.
- Hvad? - Hun syntes, det var en god ide.
Okay, hør her, du virker som en sød pige.
Nej, faktisk er du død irriterende. Men jeg har mine egne venner.
Tre bedste veninder. Selv om de har ladet mig rådne her sommeren over -
- leder jeg ikke efter nye. - Heller ikke mig.
Jeg vil bare gerne lære at lave en film.
Desuden har jeg fundet en, du kan interviewe.
Han hedder Brian McBrian, kongen af "Dragon's Lair."
Jeg har hørt, han har slået alle rekorder.
Han er ikke lam, som du sagde, -
- men jeg tænkte, han kunne være en god kontrast til alle taberne i filmen.
Sæt udstyret op.
Stil dig ved siden af ham.
Lad som om, du er en fan.
- Okay. - Optagelse.
Videospil mestre er fast inventar i de fleste døgnkiosker.
Brian McBrian er fast inventar i denne.
"Dragon's Lair" er, siger han, -
- hans kald.
Bruger du meget tid her Brian?
Nogen gange hele dagen.
Så du foretrækker at tilbringe det meste af din tid i en kiosk, -
- i stedet for i den virkelige verden?
Måske er "dragon's Lair" verdenen mere interessant.
Fortæl os om det, Brian.
Jo, altså...
Man er Dirk the Daring -
- i året 1305.
Målet er at redde prinsesse Daphne, -
- der bliver bevogtet af dragen Singe.
Det første rum er Slange Rummet.
- Slangerne glider ned fra loftet. - Virkelig?
Og man får ikke dragen at se før i rum 23!
- Kom så, kom så! - Ja!
Hurtigere! Han er lige bag dig!
- Løb, løb, løb! - Jeg løber.
- Se her, klar? - Løb hurtigt!
Båndet er vist løbet ud.
Hvad med resten af interviewet?
Vi kan jo komme tilbage i morgen.
- Hvis det er okay med dig. - Ja da.
Er du okay?
Taler hun spansk?
- Er det i orden? - Selvfølgelig!
Men der er ingen, der forstår det, søde.
Hold op, far, det passer ikke.
Han og min mor talte tit spansk.
Især når de blev rigtig kærlige -
- og ikke ville have jeg forstod. - Er den allerede 9?
- Men jeg forstod det hele. - Jeg må ind og betale cateren.
Carmen, du vil ikke tro det.
Vi har bestemt at holde brylluppet her.
Med en stor fest i baghaven.
Danse under stjernerne. Det bliver perfekt.
Hvor er Paul?
- Han havde en aftale. - På hospitalet?
Hvorfor siger du det?
Vi spillede tennis forleden, jeg ramte ham ved et uheld...
- Han har det fint. - Helt fint.
- Han... - Han skulle ordne noget.
Ja.
- Far, far, far. - Yo.
Hvad foregår der?
Hvor er Paul virkelig?
Han er i Atlanta, skat.
Besøger sin far. Hans far er på en anstalt.
Han er alkoholiker.
Paul tager bussen og besøger ham en gang om måneden.
Krista nægter at se ham.
Hun er ikke klar til det.
Lydia vil ikke gøre hende ked af det, -
- så vi siger bare, Paul er væk.
Okay.
Natasha.
Olivia.
Bridget.
Polly.
- Janna. - Tamponer!
Det er flot, mor.
- Jo! - Velkommen til lejren.
Diana.
Kære Bridget, jeg vidste, du ville more dig. Alt er vel her.
Savner dig. Kærligst, far.
Shampoo. Meget praktisk.
Hamburgere.
Har I hørt det? Vi får rent faktisk fri på lørdag.
Halleluja. Kan du sige "Cantina"?
Hey, hvor er Cantinaen?
Et sted længere oppe af vejen. Hvorfor?
Han vil have, jeg tager med.
Hvad?
Han vil have, jeg tager med.
Hvorfor ellers sige det lige foran mig?
Det er det bedste sted.
Hvor han tager chancen og udløser katapulten.
Bailey, jeg forsøger at se, om der er noget, vi kan bruge.
Bare en ting.
Hvad var der i pakken?
Bare...
Bare de bukser der ovre.
Jeg deler dem med mine veninder i sommer.
De her?
- Hvad er der så fedt ved dem? - Ingenting.
De passer på mystisk vis bare os alle.
Virkelig?
Gad vide, hvordan de ville se ud på mig.
Hvis du skulle lade mig prøve dem.
- Nu, for eksempel. - Gør som du vil.
Jeg må have noget ro.
Tibby?
Du er nødt til at passe babyen!
Min Carma-nuttegris, jeg skriver til dig fra posthuset, -
- og det koster mere at sende pakken end jeg tjener på to timer, -
- så de bukser har bare at nå frem i morgen.
Vi står på et typisk hjørne, -
- hvor generationer af unge selvstændige har bevist det gamle ordsprog:
"Når livet giver dig citroner, lav limonade."
Så mit spørgsmål er, -
- er den friskpresset eller fra pulver?
- Hvad forskel gør det? - Lad mig stille spørgsmålene.
Desværre skete der intet spændende -
- mens jeg var iført bukserne.
Jeg spildte en Sprite -
- og min bestyrer siger, jeg tilbageholder kvitteringer.
- Tilbageholde kvitteringer. - I rottefjæs bestyrer sprog -
- betyder det at glemme en bon.
Jeg har læst at Bill Gates, -
- da han var ung, havde en limonade stand.
- Det ved du ikke... - Jo, jeg har læst det.
- Hvor har du læst det? - I et blad.
Bortset fra det har jeg ikke fået andet ud af bukserne, -
- end ungen der kom med dem, en bedrevidende plage, -
- der har klistret sig fast ved min hofte.
Hun er træt. Hun har været der længe, hele dagen.
Hvad laver hun der?
- Hun udtænker en strategi. - Hun forsøger at finde sin hjerne.
Ærgerligt man ikke kan sende 12-årige med posten.
Jeg ønsker jer held og lykke med jeres anstrengelser.
Hej. Hej sovetryne.
Hej, Carmen.
- Skat, du skal vågne nu. - Hej.
Hejsa. Godmorgen.
Undskyld jeg vækker dig, -
- men er det i orden, hvis Maria snupper sengetøjet?
- Maria? - Ja, vores husholderske.
Jeg har sagt, du sover længe, -
- men jeg tror ikke, hun forstod mig.
Hendes engelske er ikke så godt.
Okay.
Jeg kan bare selv vaske sengetøjet.
Nej, nej, nej. Vær ikke fjollet.
Maria kan vaske det, naturligvis.
- Lydia, det... - Det er en smuk dag.
- Du burde ikke vaske sengetøj. - Det gør altså ikke noget.
Jeg plejer at gøre det selv.
Jeg er vant til det. Folk vasker deres tøj hele tiden.
Okay.
Været her længe?
Kostas. Hvad laver du her?
Det er et fiskemarked.
Jeg sælger mine fisk her.
Klart.
Men det vidste du allerede, ikke?
Undskyld?
Lena, man sidder ikke i fiskelugten, -
- med mindre man venter på nogen.
Jeg ved ikke, hvad du snakker om.
Jeg kom for at tegne kirken derovre.
Må jeg?
Den er ikke færdig endnu.
- Du har ikke sagt du var kunstner. - Det er jeg heller ikke.
Det er du, Lena.
Mine forældre blev gift i den kirke, -
- før de rejste til Amerika.
Hvorfor kom de tilbage?
Det gjorde de ikke.
De blev dræbt i en bilulykke, -
- da jeg var 12.
Jeg kom tilbage for at bo hos min bedstefar.
Det gør mig ondt.
Hvorfor valgte du at tegne den?
Det ved jeg ikke.
Når man først ser den, -
- ser den forglemt ud, men så...
Så opdager man, at det er derfor, den er smuk.
Den er perfekt i al dens ensomhed.
Der ser du.
Lena Kaligaris...
... du er en kunstner.
Og du burde gøre den færdig.
Måske en anden gang.
Jeg må hellere gå.
- Hvis mine bedsteforældre så mig her... - Hvad så?
Er det virkelig dem, du er bange for?
Eller er det noget andet?
Hvad mener du?
- Du kender mig ikke engang. - Jeg forsøger.
Eller kan du ikke forstå det?
Han har ret, Car. Jeg er bange.
En del af mig vil gerne lukke ham ind, -
- men så bygger jeg en mur op -
- og jeg forstår ikke hvorfor.
Måske er det, hvad jeg bedst kan lide ved Kostas.
At til trods for alt det han har lidt, -
- ser han stadig på livet på den mest ukomplicerede måde.
Jeg har aldrig haft en sådan tillid.
Det gør mig så trist at folk som Kostas og Bridget, -
- der har mistet så meget -
- stadig er åbne for kærlighed, -
- mens jeg, der intet har mistet, ikke er det.